Godmorgen. Det er jo en almindelig opfattelse...
...at det går fremad med verden.
I er, så vidt jeg har set, et bevis på det modsatte.
Norge er jo, som alle ved, et af verdens rigeste lande.
Derfor er det lidt sært og måske besynderligt at tænke på -
- at der her i landet startede en politisk vækkelse -
- omkring 1970, som rev en hel skare med sig -
- af begejstrede studenter og unge intellektuelle -
- som alle fik inspiration af en bondesøn fra Kina.
Og de bestemte sig for at mobilisere folket til at gå imod staten...
...for så at omstyrte den gennem en væbnet revolution.
Det er sandt.
Den politiske vækkelse hed AKP-ml. Og sammen med tusindvis af andre -
- blev jeg nogle år senere en del af denne bevægelse.
Vækkelsen blev i vores land klarere, koldere -
- og mere kynisk gennemtænkt end i andre lande.
Og med det enorme Kina som ideologisk forbillede.
For mig startede det, da jeg kom til Larvik som gymnasielærer i 60'erne.
Jeg husker ikke årstallet nøjagtigt, men helt klart kjolemoden.
Det slog mig, at fremtiden lå åben for mig -
- og at jeg bare kunne forsyne mig med det, livet havde at byde på.
Du må opnå hendes fortrolighed.
Vis dine hullede sokker frem. Det virker utrolig stærkt.
Modbydeligt, men du har ikke andet valg.
Du må forstå, at det eneste, der gør dig interessant -
- er at fremvise alt det, du slet ikke kan.
Du må dyrke dine svage sider, aldrig de stærke.
Og det vigtigste af alt er, at det må ske i andres nærvær.
Du anbefaler, at jeg skal gøre mig til grin?
Simpelthen.
Ja, det gik jo fint, Pedersen.
I modsætning til Gunnar ønskede jeg ikke bare at få en dame.
Jeg ville etablere mig, blive gift, få børn.
28 år gammel var længslen efter at blive etableret en vild drift.
Jeg ville gå tur ved Larvik med et barn på trehjulet cykel.
Og det barn skulle se op på mig og sige: "Far, far?"
"Ja," ville jeg svare, "hvad er der nu?"
Den handler om den tyske komponist Arnold Schönberg.
Den er væIdig god.
Jeg... jeg kan godt varme dig, hvis du...
Hvis du vil have det.
- Hvad læser du? - Celine. "Rejsen til nattens ende".
- Er den god? - Ja.
Jeg må indrømme, at jeg af og til udspionerede hende.
Men ikke af ondskab. Snarere tværtimod af nysgerrighed.
Hjemme nåede lykken nye højder.
Men uden for Larviks bygrænse skete der helt andre ting.
Høj standard
Hvad fanden er det her Høj standard
Hvad fanden er høj standard
Hvad skal du med bil og villa når du har det så satans ilde
Og det du æder og drikker og helst ville brække op...
- 1814 som er...? - Grundloven.
1821... fik vi adelsloven.
- Pedersen? - Werner.
Ved du, hvad min tipoldefar stemte ved valget i 1851?
- Nej. - Han stemte ikke.
Ved du hvorfor, Pedersen?
Han havde ikke stemmeret.
Det er umuligt at forstå fortiden med kritik ud fra nutidens idealer.
Jamen jeg tror, vi må tage din historieundervisning op til vurdering.
Klasselokalet har f. eks. en meget autoritær struktur.
Det er svært med en ordentlig samtale.
- Synes du, jeg er for autoritær? - Nej, vi er mægtig glade for dig.
Vi synes, du er meget vidende.
Men jeg tror, du bliver lidt begrænset af klasselokalet.
Af at vi sidder på geled. Meget militæragtigt.
Du står deroppe, og vi sidder hernede.
Jeg tror, vi kan få meget mere glæde af dig. Må jeg vise dig noget?
Sig bare nej, hvis det bliver for meget.
Hvis bare vi får flyttet nogle borde, bryder strukturen lidt op.
- Er det ikke meget friere? - Pointen er, at jeg står heroppe.
Ja ja, men hvis vi blev klogere, jo højere oppe du stod -
- så ville det være bedst, hvis du var limet til loftet.
Hvis alle bare skubber bordene ind til væggen. Og så laver vi...
Nej, bliv siddende, Pedersen. Sådan...
Måske vil du med egne ord redegøre for -
- hvorfor eleverne sad på gulvet midt i en skoletime?
Du sang måske?
Nej. Jeg kendte jo ikke sangen på forhånd, så...
Nej, men det var måske et fængende refræn.
Det skal jeg ikke benægte, men igen... Nej, jeg sang ikke.
Det er jo så let at stemme i, hvis der er et fængede refræn.
Ja, jeg er delvist enig.
- Men igen: Nej, jeg sang ikke. - Det er jo så let.
Når læberne begynder at bevæge sig automatisk, struben fyldes af luft...
Nej, altså. Jeg stod der bare. Jeg sang ikke engang indeni!
- Rejste du dig virkelig op? - Ja, jeg rejste mig virkelig op.
Men jeg er ikke en af dem.
Jeg måtte jo være høflig. Det er jo det, det handler om her.
Jeg måtte vise lidt dannelse, når den sang nu var sunget.
Du forstår vel, du må beklage det over for foræIdrene?
Det eneste, jeg har at beklage, er, at jeg ikke har noget at beklage.
Det er da helt klar, at Kina er et eksempel til efterføIgelse.
- I Kina har folket taget magten. - Kina er et interessant tilfæIde.
Men vi må ikke glemme, at Kina er et æIdgammelt kulturland.
Det handler ikke om historie, men om klassekamp.
I Kina har folket taget magten.
Nå, hr. gymnasielærer?
Du har vel ikke lagt mærke til, at mæIken er steget med 15 øre, vel?
Ansigt til ansigt med arbejderen Jan Klåstad voksede der i mig -
- en voldsom forventning om, hvad fremtiden havde at byde på.
- Gud, jeg er jo livsfarlig. - Ja, du er.
Du befinder dig i en klasse af intellektuelle småborgere -
- med magt til at præge tanker og handlinger hos andre.
Spørgsmålet er: Hvem vil I tjene? Både nu under kapitalismen.
Og ikke mindst senere under den rigtige socialisme.
Så spørgsmålet er, om jeg vil være en tjener for arbejderklassen.
Du bliver ikke fri, før du er på vores parti.
Den avis der...
Har du nogen småpenge?
- Det gør ikke noget. - Hvor meget mangler du?
En, to, tre, fire...
Hej.
Det mest karakteristiske ved AKP-ml var sikkerhedspolitikken.
Møderne var strengt hemmelige.
Det siger sig selv, at sikkerhedspolitikken tog sin tid.
Kammerater! For hvem blev Sovjetstaten industrialiseret?
Og for hvem blev alle disse ofret givet?
For folket.
Folket.
Uden forlegenhed gik jeg ud i verden for at tjene folket.
Det skulle vise sig, at jeg kom til at pukle i nogle år.
Klassekampen! Foren jer!
Sådan, ja! Kom igen, alle sammen. Magten til folket!
Foren jer! Klassekampen! Et folk, en stat!
Foren jer! Stå sammen!
Klassekampen.
Klassekampen?
Klasse...
Ikke uventet med de gode karakterer, han havde fået, bl. a. af mig -
- skulle Werner på NTH i Trondheim og være ingeniør.
Jeg kommer til at savne de samtaler, vi har haft.
- Hav det godt, Werner. - Hav det godt, kammerat.
Savnet skulle vise sig at blive kortvarigt.
En ny kammerat var i anmarch.
- Skal du ud nu? - Ja, der er møde på skolen.
Det kommer sikkert til at tage lang tid.
Hende den syge blev jo ikke rask, så... Vi ses.
Jeg stammer fra borgerskabet.
Min far er professor i medicin, og ligesom han er jeg læge.
Jeg er vokset op i den velhavende vestkant i Oslo.
Mine foræIdre har ladet mig udvikle mig frit.
Og jeg har kun i ringe grad været udsat for undertrykkelse hjemmefra.
Men da jeg blev kommunist for at skabe et socialistisk Norge -
- var grænsen for deres tolerance overskredet.
Jeg har derfor brudt med mine foræIdre -
- og har nu været fire år i folkets tjeneste.
Til slut må jeg påpege -
- mine svagheder som kommunist.
Jeg ser ikke frem til revolutionen med glæde.
Jeg arbejder for den dag og nat, men jeg føler en indre skræk -
- for det revolutionære øjeblik, og hvad det indebærer af rystelser.
Er angsten for revolution en borgerlig side hos dig?
Nej. Det er nok en svaghed, men ikke en udpræget borgerlig en.
Arbejderklassen frygter nok også revolutionens blodige konsekvenser.
Arbejderklassen har ikke andet at miste end sine lænker.
Vi tænker ikke sådanne tanker.
Den angst er noget, borgerskabet har prøvet at indpode os i generationer.
Angsten for revolution er en naturlig angst.
Ethvert fornuftigt menneske frygter en væbnet revolution.
Men selvom denne angst er naturlig -
- kan den virke hæmmende på det politiske arbejde.
Derfor er det min pligt at fortælle om den.
I denne verden er ingenting umuligt -
- bare mennesket tør rejse sig.
- Hvad synes du om Stalin? - Jeg elsker Stalin.
Nå, du elsker Stalin? Må jeg spørge, hvad det er, du elsker ved manden?
Hans personlighed eller handlinger? Eller en fræk lille kombination?
Vi må bare have en klar skillelinje mellem en blød kanin og Stalin.
Manden er jo bindegal.
Og jeg føler stor glæde ved, at svinet har været død i 20 år.
Ja, vi behøver jo ikke altid gøre honnør, fordi...
Han var jo helt klart en dygtig mand på sit felt... på sit område.
Hav det godt.
- Hej. - Hej.
Jeg har købt en plade i dag.
Arbejdsholdet... Den nye plade med "VømmøI".
Vil du med hjem og høre den?
Jeg sagde ja, selvom jeg ikke var særlig musikalsk.
Åh, kammerat!
Jeg er pistolskytte.
Det vidste du ikke!
Jeg må hjem nu.
- Hej. - Det tog sin tid.
- Har det været en god dag? - Ja.
Gunnar er altså en sær snegl! Hvad er det, du læser?
"Hundrede års ensomhed".
Vi ved, at der cirkulerer en hel del grov porno på arbejdspladser.
Arbejderklassen bliver narret til at bruge en masse penge på porno.
Nej, det passer sgu ikke. Der forekommer måske også porno -
- inden for fabriksporte, især på natholdet.
Og der står måske en hel flok og griner fjollet.
Men kun udvendigt. Indvendigt føler de sig nedværdiget -
- over at stå og se på nøgne damer med barberede fisser.
Kammerat Balder... Tolfsen!
Barberede fisser...
Akademiker, proletar, proletar, arbejder.
Arbejder, bibliotek... barberede fisser.
Kammerat.
Hej.
Jeg har meldt mig ind i partiet.
Jeg troede, du var utro.
Ja, vi hverves og opererer med dæknavn.
Dæknavn? Og du kan ikke fortælle mig det dæknavn?
- Nej, så må jeg gøre dig fortræd. - Også hvis jeg gætter det?
- Fortræd betyder at likvidere, ikke? - Det kan det.
- Ivan? Igor? - Nej!
- Rødræv? - Nej.
- Tampen brænder? - Nej, du er langt fra.
Det er på tide, du besinder dig lidt, Pedersen.
- Tænk, hvis jeg mener, de har ret. - Se dig dog omkring!
- Væbnet revolution? - Ja.
- Her? - Ja.
Herregud... herregud!
Jeg er jo ikke dum! Jeg tror ikke, revolutionen er lige om hjørnet.
Jeg tror bare ikke, kapitalismen vil være der altid.
Og hvem skal være der, når den forsvinder? Erstatte den?
Tror du, kapitalismen vil vare evigt? Nej, du gør ikke.
- Nej, for så dum er du ikke, vel? - Jeg fatter ikke, man kan få tanken.
Hold op, det bliver skideskægt.
Væbnet revolution!
For første gang i mit liv begyndte jeg at skulke.
Hvad fejler du?
Nej, hør her. Jeg forstår ikke folk, som død og pine må have ægte ting.
Plastic!
Det er praktisk, nyttigt og billigt og derfor også smukt.
Jeg har plasticblomster stående på sofabordet. De visner ikke.
Altså perfekte til en aktiv kommunist.
Og de ser endda på en underlig måde mere ægte ud end ægte blomster.
Nogle gange lægger der sig et lag på dem.
Men når min mor vasker og tørrer dem af, er de som nye.
Og plastic? Jeg synes, plastic er så smukt.
Konvolut nr. 1.
"Kør til Horten, færgekajen. "
"Tag færgen over til Moss. "
"Kør til Askim, jernbanestationen. "
Ja ja, så bliver det også Indre Østfold i år.
Der er rart i Østfold.
"Kryds grænsen, stands i Karlstad uden for hotellet for nærmere ordre. "
Genialt. Hvem skulle tro, at Vestfold AKP holder årsmøde i et andet land?
Det gik jo fint.
Det går ikke, det er for koldt.
I denne verden er ingenting umuligt, hvis bare mennesket tør rejse sig.
Mærk her.
Hun profanerede sig selv. Ømt og tæt ind til mit øre.
Og hun havde ret. I denne verden er ingenting umuligt.